Dive Drive

Své počátky datuje tato již téměř reliktní technologie do roku 2054, kdy ji doktor Cornelius Bartolomeo Flinch poprvé sestavil a také sám vyzkoušel. Tento experimentální pohon, zkráceně pojmenovaný 'DD' více méně vytváří okno do alternativního vesmíru vedle naší známé reality, tzv. Warpu. Fyzikální zákony v této sféře fungují dle nám dosud nepříliš známých a vesměs nevypočitatelných pravidel, díky kterým však mohou lidská plavidla dosahovat jinak nedosažitelných rychlostí.

DD umožňuje cestovat napříč vesmírem výhradně mezi dvěma hvězdami. Jen ty jsou totiž ve Warpu dostatečně viditelné, aby je mohl navigátor s minimálním rizikem "trefit". Nestabilní povaha Warpu, který se přímo hemží bouřemi, víry a průrvami, také umožňuje bezpečné cestování převážně mezi nejbližšími sektory vesmíru, ovšem pokročilejší navygační počítače a DD-pohony dovolují překonávat i znatelně vyšší vzdálenosti bez zvýšeného nebezpečí.

DD lze využít k cestování i v rámci jednoho sektoru, v takovém případě však většinu pohonu obstarávají běžné motory lodi a DD pouze 'narušuje' působení běžných sil na loď, což jí umožňuje cestovat rychleji a bezpečněji.